Apologéta: Bergoglio, akit Ferenc néven Szentatyának választottal az idén tavasszal, a nyílt eretnekség útjára lépett Biblia értelmezésével. A poszt végén fogom bővebben kifejteni a véleményemet.
Bergoglio megint gondoskodott róla, hogy napokig a lapok címoldalára kerüljön: Meglepetésre alig két héttel a jezsuita lapokban megjelent interjúja után, október 1-én a „La Repubblica” bal-liberális újság hozott nyilvánosságra egy szeptember 24-én, a vatikáni vendégházban készült interjút vele. Az interjút ugyanaz az olasz ateista értelmiségi készítette, Eugenio Scalfari, akihez írt személyes levele szeptember 11-én jelent meg ugyanebben az újságban.
Ez a legújabb interjú – melyben Bergoglio ismételten határozottan
kifejtette reformtörekvéseit a kúriával kapcsolatban – közvetlenül az
általa kinevezett és október 1-re összehívott bíboros-bizottság első
ülése előtt jelent meg.
A Vatikáni Rádió német szerkesztősége az olasz nyelven folytatott
beszélgetés jelentős részét németre fordította, és közzétette az
interneten. Az olasz eredeti, vagyis az interjú teljes szövege ITT olvasható.
Az egyház szemléletét megváltoztató terveiről, a kor legsürgetőbb
társadalmi gondjairól, szentekről és labdarúgásról is beszélt Ferenc
pápa a La Repubblica olasz balközép napilapban kedden megjelent
terjedelmes interjújában.
![](https://blogger.googleusercontent.com/img/b/R29vZ2xl/AVvXsEiEa2Ds7sut8SJtCmOKSiJaFAWOf0_TnvqZcrur1cxk45yBnzTitI_L_aIfvHLQoDHTMPzZiSRYzput4gXU3xB1Pq1tUef4kxw30vgtwgw8jxnXrH4EsebSpWokGCxm9YgsHgbko7Fg42U/s320/la-repubblica-logo-home-payoff.png)
Ferenc pápa mostani válaszai szerint a mai kor legsúlyosabb gondját a
munkanélküli fiatalok és a magányos idősek elhanyagolása jelenti. Ez a
pápa szerint nem kizárólag politikai-gazdasági kérdés, hanem egyházi is
és az egyházban eddig nem volt eléggé tudatos ezeknek a drámai
problémáknak a sürgőssége.
A Szentszéknek van egy hibája, hogy túlságosan Vatikán központú. A
Szentszék a Vatikán érdekeit figyeli és ezekkel törődik, amelyek nagy
részben még világi érdekek. A Vatikán központú látásmód elhanyagolja a
bennünket körülvevő világot. „Én nem osztom ezt a szemléletet és mindent
meg fogok tenni, hogy megváltoztassam” – fogalmazott Ferenc pápa az
interjúban, amely egy időben jelent meg az egyházfőnek és a kúria és az
egyház reformjával megbízott bíborosok vatikáni tanácskozásának
kezdetével.
A pápa kijelentette, hogy az egyház vezetői gyakran önimádók voltak,
udvaroncaik hízelgése és rossz tanácsadása befolyásolta őket. „Az udvar a
pápaság leprája” – mondta Ferenc pápa. Elmondta, nem véletlen, hogy
egyetlen egy elődje sem választotta a Ferenc nevet, amely a szegénység
és a szeretet egyházát hordozza magában. „Ez a problémák problémája”:
Szent Ferenc egy nem magával, hanem másokkal törődő szegény egyházat
hirdetett. Azóta eltelt 800 év, de a misszionárius és szegény egyház ma
is aktuális – tette hozzá a Szent Ferenc nevét választó pápa.
A kérdésre, hogy a 7 milliárdos világban másfél milliárd a keresztények
száma és a hitüket gyakorló olaszok alig érik el a húsz százalékot,
Ferenc pápa úgy válaszolt, hogy nem célja a hittérítés. „A hittérítés ostobaság, értelmetlen, meg kell ismerni, meg kell hallgatni a másikat” – jegyezte meg.
(Apologéta: nos ez, a vastagon szedett mondat az eretnekség. Ugyanis a szentírás Márk evangéliumában feketén és fehéren leírja, hogy Jézusnak, mint Istennek ez volt a parancsa: "Aztán így szólt hozzájuk: „Menjetek el az egész világra, és hirdessétek az evangéliumot minden teremtménynek." [Mk 16,15]. Általános iskolai hitoktatásban, katekézisben is azt tanítjuk, hogy ez az Evangelizációs parancs, minden nép és nemzet megtérítésére. Ezért áldozták életüket a vértanú-szentek közül sokan. Akkor ők miért is haltak meg? Miért adták oda teremtőjüknek a számukra - Isten után - legkedvesebbet, az életüket? Sokszor kínszenvedések között? Mai világunkban Kínában és Észak-Koreában miért is vállalják sokan a munkatábori, átnevelőtábori szenvedéseket?)
Az
ateistákkal kapcsolatban a pápa úgy fogalmazott, hogy annak is van
lelke, aki nem hisz benne. Hozzátette, vele is előfordul, hogy ha
klerikálist lát, azonnal feltámad benne az antiklerikalizmus. A
klerikalizmusnak semmi köze nem kellene, hogy legyen a kereszténységhez –
jegyezte meg a világi politikai hatalomra törekvő irányzatról.
(Apologéta: KLÉRUS=papi rend. Ha nem lenne, akkor nem lenne bűnbocsánat a bűneinkre, nem lenne oltáriszentség, azaz nem áldozhatnánk és nem vehetnénk magunkhoz Isten Fiát a szentostyában, nem lenne utolsó kenet a haldoklóknak a végső útra megerősítéshez. Súlyos kérdések és megállapítások ezek. Az irány egyértelműen Jézus egyházának a lebontása és elpusztítása, bár ez nem fog sikerülni, mert a mi Urunk megígérte, hogy a pokol kapui sem vesznek rajta erőt, így mindenképpen maradnak olyanok akik a hitet megőrzik.)
Arra, hogy ki a legfontosabb szent, úgy válaszolt, hogy a szenteket nem
lehet osztályozni, előbb tudja felsorolni a legjobb argentínai labdarúgó
játékosokat.
Végül a politikáról szólva úgy ítélte meg, hogy a vad liberalizmus nem
tesz mást, mint erősebbé teszi az erőset és gyengébbé a gyengét. „Nagy szabadság, semmi diszkrimináció, semmi demagógia és sok szeretet” kell – hangoztatta Ferenc pápa.«
Most következik a vatikáni rádió német szerkesztőségének fordítása:
A mai kor legnagyobb bajai
»A legsúlyosabb bajok, melyek a világot ezekben az években sújtják, a
munkanélküli fiatalok és a magány, melyben az időseket hagyják élni. Az
idős embereknek gondoskodásra és társaságra van szükségük, a fiataloknak
munkára és reményre, de se az egyik, se másik nincs meg nekik, és ezért
már nem is keresik. A jelen megfojtja őket. Mondja meg nekem: Lehet úgy
élni valakinek, hogy a jelen megfojtja? A múltra való emlékezés nélkül,
és anélkül a vágy nélkül, hogy a jövő számára valamit felépítsen,
például egy családot? Lehet így tovább élni? Az én véleményem szerint ez
a legsürgősebb probléma, ami előtt az egyház áll… Ez a helyzet ugyanis
nem csak a testet, de a lelket is megsérti. És az egyháznak mind a
kettőért felelősnek kell éreznie magát.«
Jó és rossz
»A hittérítés egy óriási butaság, egyáltalán semmi értelme. Meg kell
ismerni, meg kell hallgatni a másikat, és a körülöttünk levő világot
kell jobban megismerni. … A világ tele van utakkal, amelyek
elválasztanak bennünket egymástól, vagy amelyek közelebb hoznak
bennünket egymáshoz, de a döntő az, hogy a jóhoz vezessenek bennünket. …
Közülünk mindenkinek megvan a szemlélete a jóról és a rosszról is.
Nekünk arra kell buzdítanunk, hogy a felé mozogjon, melyet ő a jónak
ismert fel. Ez már elég lenne arra, hogy a világ jobbá váljon. … A másik iránti
szeretet, amiről Urunk prédikált, nem a hittérítés, hanem a szeretet.
Szeretet a felebarát iránt, kovász, mely a közjót szolgálja.«
Testvériesség
»Isten Fia emberré lett, hogy az emberek lelkében a testvériességet felébressze.
Mind testvérek vagyunk, mind Isten
gyermekei. Abba, ahogy Ő az Atyát hívta. Én előkészítem nektek az utat,
mondta. Kövessetek, és megtaláljátok az Atyát, és mind az Ő gyermekei
lesztek. …«
(Apologéta: hitoktatás általános iskola első osztálya: mindnyájan Isten teremtményei vagyunk és csak a keresztséggel válunk Isten gyermekeivé. Lehet, hogy Bergoglio hiányzott az iskolából amikor ezt tanította neki a plébánosa? Uram irgalmazz!)
(Apologéta: hitoktatás általános iskola első osztálya: mindnyájan Isten teremtményei vagyunk és csak a keresztséggel válunk Isten gyermekeivé. Lehet, hogy Bergoglio hiányzott az iskolából amikor ezt tanította neki a plébánosa? Uram irgalmazz!)
Kúria
»Az Egyház vezetői gyakran önimádók voltak, hízelgőktől vették magukat
körül, és udvaroncaik rossz felé vitték őket. Az udvar a pápaság
leprája. A kúriában olykor vannak udvaroncok, de egészében véve a kúria valami
más. Egyfajta intendánsi hivatal, szervezi a szolgáltatásokat, melyekre a
Szentszéknek szüksége van. De van egy hátránya: Vatikán centrikus. A
Vatikán érdekeit figyeli, és ezekkel törődik, amelyek nagy részben még
mindig világi érdekek. A Vatikán központú látásmód elhanyagolja a
bennünket körülvevő világot. Én nem osztom ezt a szemléletet, és mindent
meg fogok tenni, hogy megváltoztassam. Az egyház Isten népének
közössége – vagy legalábbis annak kellene újra lennie –, melyben papok,
plébánosok, püspökök pásztorokként Isten népének szolgálatában állnak.
Ez az egyház, nem véletlenül más szó, mint a Szentszék. Ennek ugyan
fontos funkciója van, de az egyház szolgálatában áll. Nem lehetett volna
teljes hitem Istenben és az Ő Fiában, ha nem az egyházban nőttem volna
fel, és Argentínában abban a szerencsés helyzetben voltam, hogy olyan
közösségben találtam magam, mely nélkül magam tudatához és hitemhez nem
jutottam volna el.«
Felszabadítási teológia
»Képviselői közül sokan argentinok voltak. ,,, Teológiájukban bizonnyal
politikai követelések is voltak, de közülük sokan hívők voltak, és az
emberiességről magas elképzelésük volt.«
Apologéta: ajánlom újraolvasásra különösen a IV. részt:
Antiklerikalizmus
»Ez velem is megtörténik: Ha egy klerikálist látok magam előtt, azonnal
feltámad bennem az antiklerikalizmus. A klerikalizmusnak valójában semmi
köze nem kellene, hogy legyen a kereszténységhez. Szent Pál, aki
elsőként prédikált a pogányokhoz és a más vallások híveihez, volt az
első, aki ezt tanította nekünk. …«
Kedvenc szentek
»Szent Pál fektette le vallásunk és Credónk alapköveit. Nélküle nem lehet tudatos kereszténynek lenni. Krisztus prédikációit
tanítói struktúrába fordította, mely 2 ezer év után is egyenesen állnak.
Aztán Ágoston, Benedek és Tamás és Ignác. És természetesen Ferenc. …
Természetesen Ignác az, akit jobban ismerek, mint a többieket. Ő
alapította a rendünket. Emlékeztetem Önt arra, hogy ebből a rendből jött
Carlo Maria Martini bíboros is, aki nekem és Önnek is nagyon drága
volt. A
jezsuiták voltak, és még mindig ők a katolikus kovász …: kultúra,
tanítás, missziós tanúságtétel, hűség a pápához. De Ignác … egy újító és
egy misztikus is volt. Mindenekelőtt egy misztikus. … Én szeretem a
misztikusokat; Ferenc is az volt, életének sok aspektusában. …«
Konklávé
»Amikor a konklávé pápává választott, a választás elfogadása előtt azt
kértem, hogy pár pillanatra visszavonulhassak egy szobába. Agyam
teljesen üres volt; és nagy félelem lett úrrá rajtam. Hogy ez elmúljon,
és hogy ellazuljak, becsuktam a szememet, és minden gondolatom elszállt –
az is, hogy a terhet elutasítsam, amit egyébként a liturgikus procedúra
megenged. Becsuktam a szememet, és minden félelem vagy érzelem elmúlt.
Egyszer csak egy nagy fény töltött el – csak egy pillanatig tartott, de
nekem nagyon hosszúnak tűnt. Aztán kialudt a fény, felálltam és bementem
abba a szobába, ahol a bíborosok vártak és az asztal, amin az
elfogadás-aktusa feküdt. Aláírtam. …«
(Apologéta: ezt a megnyilvánulást a pápaválasztó konklávén résztvevő Dolan - USA bíboros - cáfolta: "Bergoglio bíboros semmiképpen nem hagyta el a Sixtusi kápolnát megválasztásának elfogadása előtt”, hanem csak utána. Ellenkezőleg, Bergoglio azonnal akceptálta a megválasztását, és csak ezután hagyta el a Sixtusi kápolnát, ahogy ez elő van írva, hogy a „könnyek termében” átöltözzön, mondta Dolan". Ha most nagyon pontosan akarunk fogalmazni, akkor azt kell - sajnos - mondani, hogy Bergoglio HAZUDIK.)
Kegyelem
»Akit nem érint meg a kegyelem, az lehet egy hiba és félelem nélküli
személy, de soha nem lesz olyan személy, akit megérintett a kegyelem. … –
Scalfari közbevetett kérdése: Ön úgy érzi, hogy megérintette a
kegyelem? – Ilyesmit senki nem tudhat. A kegyelem nem tartozik a tudati
léthez, a kegyelem egy fénykvantum, amit a lélekben bírunk. … Ön is
lehet, teljesen anélkül, hogy tudná, megérintve a kegyelemtől. –
Scalfari közbevetett kérdése: Hit nélkül? Mint nem-hívő? – A kegyelem a
lelket érinti. – Scalfari közbevetése: Én nem hiszek a lélekben. – Ön
nem hisz benne, de akkor is van lelke. – Scalfari közbevetése:
Szentséged, hiszen azt mondta, hogy nem akar megtéríteni engem, és azt
hiszem, ez nem is sikerülne Önnek! – Ezt nem lehet tudni, mindenesetre
nincs ilyen szándékom.«
Assisi Szent Ferenc
»Ő az egyik legnagyobb, mert ő minden egyszerre. A tettek férfija,
rendet alapít és szabályzatot ad neki, utazik és misszionárius, költő és
próféta, misztikus, … szereti a természetet, az állatokat, a mező
füveit és az égen szálló madarakat, de mindenekelőtt az embereket
szereti, a gyerekeket, az öregeket, az asszonyokat … Egy szegény
egyházról álmodott, ami másokkal törődik, anélkül, hogy magára gondolna.
Azóta eltelt 800 év, és az idő nagyon megváltozott, de a misszionárius
és szegény egyház ideálja jobban érvényes, mint valaha. Ez az egyház,
melyet Jézus és a tanítványai prédikáltak.«
Az egyház mint kisebbség
»Én személy szerint úgy gondolom, hogy inkább erőt jelent kisebbségnek
lenni. Hiszen mi az élet és a szeretet kovásza akarunk lenni, és a
kovász egy sokkal, sokkal kisebb mennyiség, mint a gyümölcsök, a virágok
és a fák tömege, melyek ebből a kovászból keletkeznek. A mi célunk nem a hittérítés, hanem a szükségletek, a vágyak, a csalódások, a kétségbeesések, a remények meghallgatása.
A fiatal embereknek vissza kell adnunk a reményt, az öregeknek
segíteni, a jövőt megnyitni, a szeretetet terjeszteni, szegénynek lenni a
szegények között. Fel kell vennünk a kizártakat, és a békét kell hirdetnünk. A
II. Vatikáni Zsinat … úgy határozott, hogy egy modern szellemű jövőnek a
szemébe néz, és megnyitja magát a modern kultúra előtt. A zsinati atyák
tudták, hogy a modern kultúra felé való nyitás vallási ökumenizmust
jelent és a nem-hívőkkel való párbeszédet. Azóta ebben az irányban
nagyon kevés történt. Nekem megvan az alázatom és a becsvágyam, hogy ezt
megtegyem.«
Reformok
»Természetesen én nem vagyok Assisi Szent Ferenc, és bennem se az ő
ereje, se az ő szentsége nincs meg. De én Róma püspöke vagyok és a
katolikus világ pápája. Elsőnek azt döntöttem el, hogy nyolc bíborosból
álló csoportot nevezek ki, akik a tanácsadó testületemet alkotják. Nem
udvaroncok, hanem bölcs személyek, akiket ugyanazok az érzések
mozgatnak, mint engem. Ez ennek a nem csak vertikális, de
horizontális szervezetű egyháznak a kezdete. Ha Martini bíboros erről
beszélt, akkor az akcentust a zsinatokra és a szinódusokra helyezte, miközben pontosan tudta, milyen hosszú és nehéz az út, ami ebbe az irányba vezet.«
Politika
»Miért kérdez tőlem erről? Már megmondtam, hogy az egyház nem
foglalkozik politikával. … Azt gondolom, hogy a politikában elkötelezett
katolikusok a vallás értékeit bírják, de érett lelkiismeretet és a
megvalósításhoz szükséges kompetenciát is. Az egyház soha nem fog azon a
feladaton túl menni, hogy az értékeit kifejezze és terjessze –
legalábbis addig, amíg én itt vagyok. .. De ez szinte soha nem így volt a
történelemben. Az Egyház nagyon gyakran intézményként dominált világi
érdekekért, és a katolikus egyház sok tagja és magas képviselője még
most is ezt az érzelmet táplálja.«
Hinni és nem hinni
Scalfari |